Розвиток міжнародно-правового регулювання штучного інтелекту в рамках ООН - V. V. Ihnatusha (Аналітично-порівняльне правознавство, 2025)
У статті на основі аналізу резолюцій Генеральної Асамблеї ООН у сфері штучного інтелекту (далі – ШІ) прослідкована еволюція підходів до міжнародно-правового регулювання ШІ на рівні ГА ООН. Штучний інтелект розглядається як технологія, що відкриває значні можливості для людського прогресу, дозволяючи переорієнтувати зусилля з рутинних завдань на творчу й продуктивну діяльність. Використання ШІ може оптимізувати численні процеси та надавати суттєві переваги для сталого розвитку суспільства. Водночас застосуванні ШІ має і негативні аспекти: відсутність ефективних механізмів контролю над ризиками використання ШІ, можливі порушення прав людини, зростаюча технологічна нерівність та ризик уповільнення прогресу в досягненні Цілей сталого розвитку в рамках Порядку денного до 2030 року, особливо в країнах, що розвиваються. Також перспективи ШІ наразі затьмарюються неконтрольованими експериментами з недостатньо перевіреною технологією, оскільки на сучасному етапі штучний інтелект все ще перебуває на ранній стадії свого розвитку. Незважаючи на це, потенційні переваги ШІ є спроможними перевищити недоліки, за умови запровадження ефективних механізмів контролю над можливими ризиками. Ці обставини зумовили трансформацію міжнародно-правового регулювання штучного інтелекту, що відображено в резолюціях ГА ООН – від початкового фрагментарного підходу до комплексного та системного регулювання. Важливим кроком у розвитку міжнародно-правового регулювання ШІ став Пакт про майбутнє (Резолюція № 79/1 від 22.09.2024) із додатком про Глобальний цифровий договір, прийнятий шляхом консенсусу серед держав-членів на сесії ГА ООН. Цей документ, маючи рекомендаційний характер як акт «м’якого права», відображає зростаючу увагу міжнародної спільноти до питань регулювання штучного інтелекту. Пакт визнає роль прав людини та міжнародного права у відносинах між державами і пропонує концепцію міжнародних відносин, засновану на принципі багатосторонності для вирішення глобальних викликів. Глобальний цифровий договір, затверджений як додаток до Пакту, є спробою сформулювати загальні принципи регулювання штучного інтелекту на міжнародному рівні, хоча його положення мають переважно декларативний характер без механізмів примусового виконання. Незважаючи на відсутність імперативних норм, цей документ може слугувати основою для подальшого розвитку міжнародно-правового регулювання ШІ за умови наявності політичної волі держав до його імплементації.