Оптимізація інвестиційного ризику з використанням інструменту його диверсифікації - В. І. Захарченко; О. В. Балахонова; М. Р. Величко (Ринкова економіка: сучасна теорія і практика управління, 2019)
Запропоновано додаткове роз’яснення до портфельної теорії, яка досліджує співвідношення доходності цінного паперу з рівнем ризику та дозволяє раціональному інвестору сформувати оптимальний інвестиційний портфель, використовуючи диверсифікацію. Диверсифікація призводить до усереднення ринкового ризику і може значно знизити підприємницький ризик. Відповідно до методу формування оптимального інвестиційного портфеля інвестору необхідно оцінювати очікувані прибутковості і дисперсії всіх розглянутих цінних паперів. Також повинні бути оцінені всі коваріації цих цінних паперів і визначена безризикова процентна ставка. Після цього інвестор може визначити структуру «відносного» портфеля, а також очікувану прибутковість і середньоквадратичне відхилення. Далі інвестор може перейти до визначення оптимального портфеля за допомогою графіка, де одна з кривих байдужості торкається, але не перетинає ефективну безліч. Таким чином, оптимальний портфель включає інвестиції в «відносний» портфель, які комбінують з певною кількістю безризикових вкладень і кредитів.