Польова схожість насіння гірчиці білої залежно від агротехнічних заходів вирощування - Марія ВОЛОЩУК (Передгірне та гірське землеробство і тваринництво, 2023)
Важливим резервом у поліпшенні родючості як зелене добриво, збагаченні органічною речовиною, дренуванні важких солонцюватих ґрунтів є гірчиця біла. Ця культура здатна засвоювати фосфор із малодоступних форм, є фітомеліорантом – її кореневі й пожнивні рештки пригнічують розвиток багатьох хвороб, збудники яких живуть у ґрунті. Застосування гірчичних сидератів дає можливість компенсувати значну частку біологічних форм та мінеральних фосфорно-калійних добрив. Залишає близько 10 т/га пожнивних решток у повітряно-сухій масі, які за правильного залучення в ґрунтово-поглинальний комплекс можуть поліпшити показники наявності органічної речовини. Це перспективна повністю ліквідна культура, оскільки біологія рослини дає змогу використовувати її не тільки як добрий попередник, що здатний поліпшити агрофізичні та фітосанітарні властивості ґрунту, а й як зелене добриво, насіння застосовують у багатьох галузях виробництва, а із сухих рослинних решток формують паливні пелети. Гірчичний шрот як побічний продукт після знежирення та подрібнення перетворюється на гірчичний порошок, що ціниться на вітчизняному та зовнішньому ринках на рівні з олією. Він є основним компонентом столової гірчиці та майонезу, різноманітних соусів та приправ, маринадів та сумішей для консервування. Високий вміст біологічно активних речовин, потрібних нашому організмові (вітаміни (A, D, E, K, P), поліненасичені жирні кислоти, фітостерол, хлорофіли, фітонциди, глікозиди тощо) вирізняє гірчичну олію.