Вплив зниження маси тіла на результативність у пауерліфтингу: диференційований аналіз базових вправ - Oleh Olkhovyi; Natalya Didyuk; Oleksandr Tykhorskyi; Serhii Babenko (Фізичне виховання, спорт і культура здоров’я у сучасному суспільстві, 2025)
Актуальність теми дослідження полягає в недостатній вивченості впливу зниження маси тіла на результативність жінок-пауерліфтерів, особливо щодо диференційованого впливу на різні змагальні вправи, що ускладнює розробку оптимальних методів підготовки до змагань. Мета й методи дослідження – визначити ступінь впливу зниження маси тіла (3–5 %) на результативність 31 кваліфікованої пауерліфтерки (вік 22,4±3,1 роки, кваліфікація КМС та вище) за допомогою комплексного підходу, що включав антропометрію, педагогічне тестування максимальних показників у присіданні, жимі лежачи й тязі, а також статистичний аналіз із використанням кореляційного аналізу Пірсона в програмі Statistica 13,0 (рівень значущості p<0,05). Результати роботи показали статистично значимий сильний зв’язок між зниженням маси тіла та результатами в присіданні (r=0,69, p<0,01), де кожен утрачений кілограм маси тіла відповідав зниженню результату в середньому на 1,2±0,3 кг; помірний зв’язок у жимі лежачи (r=0,61, p<0,05) зі зниженням на 0,64±0,2 кг; відсутність статистично значущого зв’язку у тязі (r=0,30, p>0,05). Висновки. Найбільш чутливими до зниження маси тіла виявилися вправи з високим навантаженням на стабілізувальні м’язи (присідання, жим вузьким хватом r=0,69), що потребують збереження оптимальної м’язової маси, тоді як технічно складні вправи (тяга, жим із бруска) демонстрували меншу залежність від маси тіла (r=0,29–0,34) через компенсаційні механізми нейром’язової координації. Отримані дані обґрунтовують необхідність індивідуалізованого підходу до підготовки пауерліфтерок з урахуванням специфіки впливу змін маси тіла на різні типи вправ.