Estimada escola de poble - Maria Guilera Escofet (Temps d'Educació, 2002)
En aquest article coneixem l’evolució de l’escola rural d’aquest país a través de les vivències professionals i personals d’una mestra de poble que fa més de vint anys que exerceix en una escola de poble. Una mestra participativa, preocupada pels seus nens i nenes, pel seu poble... Una mestra que encara avui continua treballant i lluitant per tal que l’escola rural sigui un model d’escola. Ens explica el pas d’escola unitària i/o cíclica a ZER, els seus inconvenients i els seus avantatges, justificant el perquè de cadascuna de les decisions preses, sense gaire suport per part de l’Administració però amb el suport incondicional dels pares i les mares del poble. L’escola rural continua caminant per millorar la qualitat pedagògica i ampliar la capacitat de compartir. This article allows us to understand the rural school evolution in Spain through the professional and personal experiences of a teacher who has been working in rural schools for over twenty years. She is a participative teacher, who cares for her students and her village, a teacher who even today keeps working and fighting so that rural schools become a model for the rest of schools. She tells the changing process from unitary or cyclical school to RSA, its advantages and drawbacks, and justifies every decision taken, without much help from the Administration but with great support from the children’s parents. Rural schools keep on working to improve their pedagogical quality and to broaden their capacity of sharing. En este artículo conoceremos la evolución de la escuela rural en este país a través de las vivencias profesionales y personales de una maestra de pueblo que ejerce su profesión hace más de veinte años. Una maestra participativa, preocupada por sus alumnos, por su pueblo... Una maestra que todavía hoy sigue trabajando y luchando para que la escuela rural sea un modelo de escuela. Nos explica el paso de la escuela unitaria y/o cíclica a ZER, sus inconvenientes y sus ventajas, justificando cada una de las decisiones tomadas, sin demasiada ayuda por parte de la Administración pero con un gran apoyo de los padres y madres del pueblo. La escuela rural sigue adelante para mejorar la calidad pedagógica y para ampliar su capacidad de compartir.